Румяна Каменска-Донкова
Откритие

chitanka.info

Прелиствам бавно старите си стихове,

на чувствата неравните пътеки.

Нетърпеливи, спомените сипят се,

с жестока яркост ме пронизва всеки.

Сиротното ми детство е пред мене,

познало рано как скръбта убива,

усмихва се през сълзи, победено

от простия стремеж да съм щастлива.

С ревнива жажда в думите заключвах

тъгата, любовта несподелена.

От грешките урока ненаучила,

грешеше пак душата ми ранена.

На младостта ми радостите прости

животът равнодушно ми отказа.

Студът и самотата бяха гости

на всеки мой неотпразнуван празник.

Преследвана от чувство за бездомност,

защо живея трескаво се питах —

на листа бял, печално, като в гробница

обречени заспиваха мечтите.

На много богове неволно служих,

потънала на делника в безкрая.

Обзета от непобедима нужда

жадувах Тебе, Отче, да позная.

Защо бе нужно да се лутам дълго,

да търся радостта неизживяна?

От виковете в себе си погълната

гласа Ти благ защо не чух по-рано?

В безпътицата Ти си ми помагал —

лъч светлина сред облаците гъсти —

дар си ми дал — в стих болката да слагам,

сърцето ми за да не се разкъса.

Как да намеря думите не зная,

затрогната от тайната едничка,

че никой друг, дори и да желае,

не може като Теб да ме обича.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.